CZ SUBTiTLeS BY VOJTA007 & iNTeRSONiC COMPLeTe TiMiNG BY VOJTA007
Kruci. Hele, tomuhle říkáš blokovat? Musíš je blokovat, jasný?
Tak sakra. Radši vypadni ze hřiště, ty jeden posero.
Takhle to v pátek akorát poděláš. Kruci.
Zejtra by ses měl probrat, Stane. Jakmile ucejtíš tlak, tak přihraj.
Co je to krucinál s tebou. Seber se, nebo padej z mýho týmu.
- Do hajzlu. - Kašli na něj, pojď.
Vemte si to k srdci, nebo budete běhat kolečka kolem hřiště.
No co?
Pojďme to uzavřít, ať můžeme jít domů. Je pozdě.
- Paní Brummelová, je mi líto, ale nové počítače nebudou. - Ale...
Pozvěte si technika, ať vám ty staré trochu zmodernizuje.
Pane Tate, vy jste asi spadl z višně. Žádné školní výlety do New Yorku nepřipadají v úvahu.
- Chápete vůbec, že to je... - Prostě zůstanete v Ohiu, ještě to promyslete.
A nakonec paní Olsonová...
...letos nám nezbudou peníze na muzikál.
Ale fotbalový tým určitě dostane nové dresy a vybavení.
Viděl jste fotbalový stadion v pátek večer, pane Tate? Bylo tam celé město.
Ráda bych vám připomněla, že tohle je fotbalové město, takže tým dostane
nové dresy, nové chrániče kolen, nové podkolenky a všechno potřebné
ke svému tréninku. Protože to tak chce školní výbor, protože to tak chtějí rodiče.
Promiňte, s tím nemůžu nic dělat.
Víte, já nepochopím, proč nemůžeme dostat pár nových počítačů, aby se děti naučily
... něco v praktické výuce.
Slečno Drakeová, dramatický kroužek by letos rád nastudoval muzikál Guys and Dolls.
Jistě, ale můžete použít kulisy z loňského představení.
Bože, zapomněla jsem klíče.
Promluvíme si zítra paní Olsonová.
Trenér Willis. Co se děje?
Jste moc a moc pěkná, slečno Drakeová.
- Vy jste pil, trenére. - Promiňte, že vás obtěžuju, ale...
...nemůžu totiž najít tužku.
Nepotřebujete tužku, jděte spát.
- Chci tu tužku. - Vyspěte se z toho.
- Máte tužku? - Ježíšikriste ano, mám tužku, mám spoustu tužek.
Tu máte, vezměte si tužku a jděte. Je pozdě.
Jste moc pěkná.
Určitě dobře víte, že tohle už hraničí s obtěžováním.
To jsem chtěl vždycky udělat.
Slečna Drakeová nechť se dostaví do ředitelny.
- Zapomněla jsem si zápisník. - Otevřete, trenér Willis mě napadl. Odemkněte.
Cože? Já nemám klíče.
- Máte je u sebe? - Ne. Otevřete. - Kde máte klíče?
- V kanceláři. Zrovna jsem pro ně šla, paní Olsonová. - Proboha, pomůžu vám.
- Počkejte tady, ano? - Slečno Drakeová. Prosím, buďte opatrná. Drahoušku...
Zešílel.
Slečno Drakeová, je tady. Rychle.
Pospěšte si, slečno Drakeová. Rychle. Je přímo za vámi.
- Sakra. - Ne, rychle.
Pomozte.
Hajzl.
To jsem vždycky chtěla.
F A K U L T A
Tak dobře. Myslím, že se můžeme dohodnout, že ty články dodáš koncem týdne.
Ale potřebujeme, abys je opravdu přinesla, ne jako minule. Jasný?
Ty krávo, co to sakra děláš?
- Můžu ti s tím pomoct. - Jo, dobře.
- Promiň, moje chyba. - Nazdar Casey.
Vylez z toho podělanýho auta. Ty mrcho vylízaná.
- Dobrý? - Jsi slepej? -Ty jsi do mě vrazila.
Napadlo mě: když se stejně oblíkáme, můžeme se i stejně česat. Žádný laky a barvy, ...
... jen elegance. - Prostě skvělé. - Ahoj.
- Stane počkej, mám namalovanou pusu přesně podle Ester Lauder. - Promiň.
- Hele, máš chviličku? -Ne, teď ne. Potřebuju článek do školních novin, je to důležitý.
- Tohle taky. - Pro tebe určitě. - Fakt. - Třeba ti řeknu story, kterou hledáš.
Říká ti něco slovo "šéfredaktorka"? Tak to nech na mě, jo? Čau.
Chce svalouše.
Ne, ne.
Promiňte, kde je tady ředitelna? Jsem tu nová.
Díky.
Jsem Marybeth Hatchinsonová. Máš hezký kroužek v nose, dodává lesku tvým očím.
- Počkej, co si myslíš? -Taková nána, to snad není možný. - Hele, ty děvko...
Trhni si nohou, trhni si. Dej mi pokoj, zalez. Neser mě. Táhni si po svejch. Padej.
- Co to má bejt? - To nejsem já. - Kolik, padesát babek?
To mám bejt já?
- To je tvý nový já. - Já nevím, člověče. Myslíš že to někdo sežere? -Věř mi. Jsem skvělej.
- Tak proč jsi propadl? - Hele, podívej. Přidám ti tohle.
Scud, vlastní recept. Zaručeně si užijete.
- Šňupe se to? -Funguje to všema způsobama. -Dobře.
Kurva.
Promiňte pane Tate.
Nezapomínej Harry, projektor má zoubky.
Ostré.
- Za tohle by nám měli dávat rizikové příplatky. - To je pravda.
Dobré ráno, slečno Harperová. Přes víkend jsem vám položil, měla jste zapnutý záznamník.
Už je vám líp? -Nemůžu se toho zbavit.
- Dobrý den. Jak se vede? - Jsem unavená, ale jde to.
Podám vám to.
Neměla byste myslet na důchod?
- Měla byste zůstat doma. - Ne díky.
Neschopenku si šetřím, až mi bude líp.
Možná bych vás zajímal, kdybych si vypíchl oko.
Kdy ta mrcha zapne klimatizaci?
- Neviděli jste někdo ředitelku Drakeovou? - Třeba dostala úpal a umřela.
- Co je s ním, má pěknou žízeň. - Možná předzápasový rituál.
Když ho vidím, chce se mi čůrat.
Dobré ráno, paní Olsonová. Dnes vám to obzvláště sluší.
Takže, čeho se bál Crusoe nejvíce?
Víte to?
Ano Zeku?
Crusoe se bál, že skejsne na ostrově na furt, a bude muset onanovat.
To není přesně ono, Zeku. Nejvíc se bál izolace.
Ano, ale jeho externí existenci nelze srovnávat s interní agonií osamělosti, kterou cítil.
- Správně. - Je to tak, onanie.
Každý něco řekne, Lise to podá jinak a Jenny samozřejmě přinese svoji vlastní verzi, ...
... tak co mám otisknout. -Všechno.
- Hele, chci s tebou mluvit. - Ne, jsem v jednom kole. Necháme to na jindy, jo?
- Končím s fotbalem. - Zítra nehraješ? - Už nikdy nebudu hrát. Posloucháš mě?
- Končím s tím, už nebudu hrát, nikdy. - Proč už nikdy?
Víš, každej mě posuzuje jen podle toho, jakej jsem sportovec. Tak jsem se rozhodl.
Rozhodl? Jak? Stane, a co vejška? Školní tým je tvá jediná šance.
Takhle budu mít víc času na učení. Možná si zlepším známky.
- Chtěl bych si to zasloužit tím, co umím. - Ty nejsi studijní typ.
Jsi dobrej ve fotbalu, zaměř se na to.
Jo, já jsem dobrej ve fotbalu, v košíkový a ve všech dalších sportech.
Myslím, že bych měl zkusit něco v čem nejsem dobrej, něco jinýho.
- A ode mě čekáš, že ti vykouzlím víc inteligence? - Co?
Všeobecně uznávané pravidlo zní: největší kočky randí se sportovci, šprti ostrouhají.
- No, to je sofistika. -Sofistika, čtyřslabičné slovo. Fajn, jsi na dobrý cestě.
Až objevíš lék na rakovinu, ozvi se.
Tak díky za podporu.
A teď si nalistujte kapitolu čtyři. Národ států.
Jenom díky spokojenosti mas může...
... sjednocený stát nabídnout výhodu moci, pořádku a bezpečnosti. -Ale tohle jsme...
...četli minulý týden. Jsme u čísla pět.
Opravdu?
Takže si prosím nalistujte kapitolu pět. Individuální akce ve společnosti.
Co to čteš?
Dvojitá hvězda, Robert Heinlein? Máš ráda sci-fi?
A věříš v alternativní vesmír a v existenci jiných světů?
Dneska si připadám jako mimozemšťan.
- Jsem Marybeth Hatchinsonová z Atlanty, jsem tu nová. - Tak jo.
- A ty? - Ptáš se na mý jméno?
Ještě tu nikoho neznám a ty mi připadáš, že tady taky nikoho nemáš, takže já...
Stokely, svádíš nové studentky?
- Ahoj, jsem Delilah. Vítám tě v Harringtonu. - Děkuju.
- Líbí se ti, jak si Stokely umí jemně sladit různé odstíny černé? - Trhni si nohou, štětko.
- Proč musíš být pořád tak špatným příkladem pro své lidi? - Pro jaké lidi?
- Doufám, že nejsi militantní lesbička jako ona. - To ne. Ještě jsem se s žádnou lesbičkou nesetkala.
- Tak to je zlý, Stokely. Asi by ses měla zaměřit na jinou. - Jsi kráva.
- Tak zatím. - Jo.
- Co tu děláš? - Obědval jsem.
- Tady není žádná jídelna, synku. - Ano, promiňte prosím pane.
Ty jsi...
Zapomněl jsem, jak se jmenuješ.
- Casey. - Jistě, už vím. Žádnej sportovec.
- Radši běhám sám, než když mě někdo honí. -Tak honí, to se mi líbí.
Vypadni odsud.
- Paní Brummelová, můžu si s vámi promluvit? - Ovšem.
Ty jsi snad slepej, nebo co. -Kdybys neměla šminky, viděla bys mě.
- Pane Furlongu? - Tady jsem.
- Našel jsem něco na hřišti, možná vás to bude zajímat. - Co to je?
To bych taky rád věděl.
Můžu si přisednout?
Nevěděla jsem, že jsi lesbička. Ještě jsem se s žádnou nesetkala.
Víš to o sobě dlouho? Docela na mě zapůsobilo, jak jsi venku říkala...
- Nejsem lesbička, jasný? - Klidně buď. Prosím, dělej co cítíš.
Měla jsi pravdu, nemám žádný přátele a celkem se mi to líbí.
Když se vydávám za lesbičku, chrání mě to.
-Chrání? Před čím? - Před tebou.
To sedí.
Mesozoan existuje pouze v ledvinách jistých olihní a chobotnic.
- To je zvláštní, protože... -Tady je Ohio.
Ano.
- Je to pelagický organismus. - Co je pelagický? - Mořský organismus. - Správně.
Ale vůbec nevím, co to je. Casey, nechci se plést, ale možná že jsi objevil nový druh.
- To určitě. - Možné to je. Nestává se to denně, ale proč ne.
Není to Gnatustomulida?
Ne, to ne. Byly objeveny teprve nedávno.
Ty víš snad všechno.
- Právě naopak. - Mezodermické folikuly na spodní straně. - Co to znamená?
To znamená, že zavoláme na univerzitu. Měli by se na to podívat.
Možná že na to dostanu federální grant. Tajemství, jasný?
- Stokely, možná je z tvý planety. - Dej mi pokoj.
Hele. No, vidíte to?
Co to dělá?
Žije.
- Je to obojživelník? - Nevím, voda ho probudila.
Nemůže ho to zabít?
- Chceš to snad vysušit? - Uvidíme. - Pane jo.
To nic, jen klid.
Co chcete dělat?
Vyšetřit mu prostatu. Trochu se změnil, takže se podíváme.
Množí se to. Bože.
Kurva. Panebože.
- To nic. - Má to zuby. Kde to má zuby?
Zavolám na univerzitu.
Přemýšlel jsem o tom, co budu dělat dál. Rozhodl jsem se, že...
...že skončím s fotbalem a soustředím se na studium.
Dobře, budeš nám chybět.
- To je vše? - Co čekáš, že řeknu?
Můj nejlepší hráč mi den před zápasem s Bran Counties,
jediným týmem v okolí, který nám může nakopat prdel, oznámí že už nechce hrát.
Něco se stalo. Zdá se, že máš nějakou osobní nebo životní krizi.
A já ti rozhodně nebudu stát v cestě.
Udělej to, co musíš.
- Čekal jsem nadávky. - Co bych byl za člověka, kdybych ti nadával.
Dej to sem.
- Hele vole, stojíš mi v cestě. - Promiň, promiň že dejchám.
To je právě ten problém, že mi vydejcháváš vzduch, kokote.
- Co je? - Stane.
- Zejtra večer, jo? - Jasný. - Nandáme jim to. Budou plivat krev.
- To musí bejt hrozný, bejt v tvý kůži. - To teda jo.
Casey, to jsi ty?
- Paní Brummelová, co se to děje? - Pomoc, nemůžu dýchat.
Přiveď pomoc.
Nevíš, co se stalo. Chtějí úplně každého.
To bude dobrý.
- Co se stalo paní Brummelové? -Stane, paní Brummelové nedávno objevili rakovinu.
Užívá velké množství léků, proto je občas dezorientovaná.
Mysleli jsme, že bude moci dokončit školní rok, ale naneštěstí.
Doufám, že chápeš choulostivost celé situace.
Jo. Jo, budu mlčet.
Casey, je to jasné?
Casey, jasné?
- Casey. - Ano, jistě.
- Neve Campbellová? Jennifer Love Hewittová? - Jo, hezká párty.
- Jsou nahý? - l zepředu.
Zeku? Na školní půdě nemůžeš provádět soukromé obchody.
No, mýlíte se, slečno Burkeová, protože sedím na svým autě a to je moje půda.
Jistě, ale studenti říkají, že prodáváš zakázané substance. Chceš k tomu něco říct, ...
...nebo to probereme s ředitelkou? - Jste moc rozrušená. Něco bych pro vás měl.
- Zeku, jsem tady jako úřední osoba, uvědomuješ si to? - Na odstranění bloku, ...
...způsobeného stresem. - Laxativum s čokoládou. - Víš... Kdybys věnoval jen pět
procent svých schopností studiu... - Nerada čokoládu?
Mohl jsi školu dokončit už vloni, ale ty musíš poslední rok opakovat.
A co tohle? Kondomy. Maxivelikost s třešňovou příchutí.
- No tak, dám vám je zdarma. - Jsi drzý.
- Potřebuju něco na první stranu. - Hele, objevili jsme novej organismus.
Je zvláštní, hrozně zvláštní. Furlong si myslí, že je to novej druh.
- Zajdu si pro to ke stánku s novinama. - Máš ze mě srandu? Co jsem ti provedl?
Nic. Ty jsi prostě dítě Stevena Kinga.
- Takový bejvaj všude. - Tam nemůžeme.
No tak, Casey, pojď se mnou. Buď statečnej.
Dobře, takže co hledáš? -Cokoliv.
- Harperová bere léky, to je překvapení. - Hele.
Ne. Vloni jsme objevili, že Tate je alkoholik, a nikoho to nevzrušilo.
Ani jeho ženu a ta už mu utekla s jiným.
- Bože. Proč jsi taková? - Jaká?
Na jednu stranu taková skvělá holka a přitom taková mrcha.
Snažíš se mě svést?
Ne. Ne, já... Jen si myslím, že jsi fajn.
Někdy, ale teď to není ten případ.
Kde je Brummelová?
Nezvládla to, její tělo bylo moc staré. Dostalo ji horko.
Pozor na počasí, ovlivňuje váš nervový systém. U lidí to vyvolává emoce.
- Byl už zasažen celý sbor? - Téměř.
- A co studenti? - Brzy.
Co tu ještě děláte? Myslela jsem, že tu jsem sama.
Já snad zlikviduju všechny léky na světě.
- Co? - Mám bolesti.
Tady.
Ne, nechte mě. Bože.
Casey.
Co se to sakra děje?
- Kam letíš? - Slečno Drakeová, zabili paní Brummelovou. Jdou po nás.
- Kdo koho zabil? Co se děje? -Trenér Willis. - A paní Olsonová. - Co se stalo?
- Zeptejte se slečny Harperové, taky ji napadli. - Kdo koho napadl?
- Slečno Drakeová co se děje? - Nemám tušení, přišla jsem asi přesně uprostřed.
Paní Brummelová byla divná, a pak jsme našli její tělo ve sborovně.
- Co jste dělali ve sborovně? - Trenér Willis a paní Olsonová napadli slečnu Harperovou.
- Proč by to dělali? - Tady je slečna Harperová, zeptejte se jí.
Aha.
- Teď tomu přijdeme na kloub. - A kruci Delilah, utíkej.
Delilah, počkej.
- Tady? - Ano, byla tam ve skříni.
A proč by měla být paní Brummelová ve skříni?
- Protože ji zabili. - Aha, to ano.
Hele Casey, promiň za ten zmatek.
- Nechtěl jsem tě vyděsit. - Je to nedorozumění.
- Tak se podívejte do té skříně. - Jistě.
Panenka. Seznamte se s Aničkou.
Používáme ji při výuce umělého dýchání. Trochu se paní Brummelové podobá.
- Kvůli tomu jste volali pohotovost? - Ta tu nebyla, dali ji jinam.
Nemůžu se v tom vyznat.
- Zavolejte Delilah. - Volali ji, není doma.
Byla se mnou, taky to viděla. Napadli slečnu Harperovou.
- Slečna Harperová má epilepsii. Občas dostane záchvat. - Měla záchvat.
Naštěstí měla v kabelce léky, takže jsme jí mohli pomoci.
Zřejmě za to může to její nachlazení. Sama jsem ji odvezla domů. Můžete jí zavolat.
- Vyslechneme ji. - Můžete volat z ředitelny.
Po chodbě jsi pěkně rychle utíkal.
Využij tu rychlost, dobře by ses uplatnil na hřišti.
- Slyšíš, Casey. Jsi rychlej. - Díky.
Hodně štěstí v zápase, trenére
Tudy.
Casey, co je ti?
Evelyn zná dobrého psychiatra, sjednám s ním schůzku.
Tak skvělý student a k psychiatrovi. Kriste pane.
Nikam nejdu. Vím co jsem viděl.
Tak, právě jsem mluvila s paní Brummelovou a slečnou Harperovou.
Dostali ho.
- Nic tu není, nějaké děti na sebe chtěly upozornit. Jdeme. - Dobře.
Nezlobte se, slečno Drakeová.
No, možná kdybychom si promluvily mezi čtyřma očima...
Ne, ne mami. Asi máš pravdu, že bych měl zajít k tomu psychiatrovi. Pojďme.
Postaráme se o to doma, slečno Drakeová. A omlouváme se.
- Občas se něco může vymknout. Je to podivný sled událostí. - Ano.
- Naše chyba. Snad se to nebude opakovat. - Nashledanou zítra.
Zkontroluj jeho učebnice, možná tam má schované drogy. Viděl jsem to v televizi.
- Co bereš? - Neberu drogy.
- To je školní majetek, tati. - Kurva.
- Máme tě rádi, chceme ti pomoct. - Tak mi věřte, říkám pravdu.
Hele, ve škole se děje něco divného. Některým učitelům se něco stalo.
- Nech toho. Já snesu hodně, ale neutahuj si ze mě, jo? - Zavoláme Delilah, prosím.
Dobře, takže konec zábavy. Žádnej telefon, promiň.
A taky žádnej internet.
- Budeš se věnovat škole a ze školy domů, jasný? - Já už do tý školy nepůjdu.
- Čekají na mě. - Ale půjdeš. I kdybych tě měl přivázat k lavici.
- Žádná hudba. - Jeho porno. - Porno? Skvělý.
- Promiň, dost zábavy. - Chceme ti jen pomoct. Neměj strach.
A ukliď si tu.
- Co tady děláš? - Tati, jsou tady. Učitelé.
Mazej domů. Hned.
Já se z toho zblázním.
- Tak jdi. - Tati, prosím tě. Prosím.
Ze školy domů. Objednáme tě u doktora.
Pane Connore.
- Delilah, co to máš na sobě? - Nic, pojď.
Klid prosím. Tito studenti se dostaví do ředitelny: James Archuletta, ...
...Tina Tennhauserová a Delilah Profitová.
- Za to můžeš ty. - Co?
Myslíš, že jsem blázen do módy?
- Jdou po mně. - Řekla jsi to vašim?
- Máma mi nevěří, je alkoholička. Ale musíme zajít na policii. - Ne, policii už dostali.
- Nevíme, koho mají. - Viděla jsi to.
Brummelová je mrtvá. Napadli Harperovou.
Oni, kdo oni? Casey, nevíme kdo jsou. Chovají se jakoby nic.
Ďábelskej kult, nebo tak. Možná čekají na kometu, kdo ví.
- Nechci strávit zbytek života na záchodě, můžou dostat každého. - Kam jdeš?
- Najít Stana. - Stana? Proč Stana?
NEPOUŽÍVAT
Tito studenti se dostaví do ředitelny: Jennifer Cooliková, Randy Noncent a ...
...Thomas Pix.
- Promluv si s ním. - Nechci.
Promiň.
- Jak se chystáš na velkej zápas? - Skončil jsem.
- Vážně? - Jo.
Proč?
Už mě nebavilo, jak mi kvůli fotbalu všichni lezou do zadku, víš?
Trenér, studenti i učitelé.
Vloni jsem měl po konferenci dvě jedničky.
- Jo, díky těm dvěma bodům na zápase. - Sleduješ zápasy? To bych nečekal.
Přitom jsem tu biologii udělal na čtyřku a Furlong to pak změnil na jedničku.
Že prej jsem si to zasloužil za ten fotbal. To mě naštvalo.
Na tu čtyřku jsem tvrdě makal, byla to moje čtyřka. Měl jsem ji dostat.
Chci aby mě brali, jako že jsem...
- Čtyřkař. - Jo.
Takže třído, poslouchejte.
Dnes budeme psát historii žijících členů vašich rodin.
Každý si vezme list papíru a napíše jména všech žijících členů vaší rodiny.
Začnete těmi, kteří s vámi žijí přímo v domácnosti. Potom připište i jména dalších příbuzných.
- To má být test? - Ano, test.
- Co to je? - Kouzelný prach, chceš?
Ne, mám alergii. Díky.
- Fakt? - Nesnesu ani aspirin, takže tohle by mě asi zabilo.
- To by byla škoda. - Jo.
- Jsem Marybeth Hatchinsonová z Atlanty. - Z Atlanty, já vím.
Jasně, ty víš všechno.
- Jsem Zeke. - Já vím.
- Těší mě. - Mě taky.
Dnes o polední přestávce se koná v ředitelně schůzka, na které zvolíme předsedu klubu.
Pamatujte si, že všichni jsme v programu pro vás, tak přijďte a podpořte nás.
Divný, co?
- Co to dělají? - Prohledávají skříňky.
Co se to tady děje?
Čau šprte.
- Ahoj. - Nejsi naštvanej?
- Proč? - Jsem kapitán.
- Co se tu děje? - Harperová prohlíží uši, nebo něco podobnýho.
Co ti poldové?
Stane, pojď se mnou.
- Ty nosíš brejle? - Nosím čočky, tak pojď.
Stokely, máš chvilku? Potřebuju pomoct.
Po té nehodě jsem přijela sem, abych žila u příbuzných. Přestěhovala jsem se ...
...k sestřenici a jsem tady.
Tak něco dělej, ty blbče. Co se to s tebou děje?
- Naši jsou taky mrtví. - Opravdu? - Jo.
Sice ještě dejchaj, ale pro všechny ostatní účely jsou mrtví.
Seš divnej. Vlez mi na záda, ty debile.
- Nemám moc příbuzných. - Jo.
- Nevšimla sis něčeho zvláštního? - Jsem tady jediná z jihu.
- Potřebuju scud. - Uděláme obchod, dějou se tu divný věci. - Pět babek.
- Jak zabíraj ty nový? - Docela fajn.
- Máš toho víc? - Jasně. - Fakt? - Prodej nám všechno.
- Tak jo. Na. - Máš ještě?
- U sebe už ne. - Co ve skříňce? - A v autě? Máš ještě?
- Zklidněte hormon hoši, ano? - Ale Zeku, no tak.
Hele, Burková. Co se jí stalo?
Dneska nemám náladu, slečno Burková. Jsem čistej.
Co to s ní je?
Dneska ne. Je kurevský horko a já jsem úplně mimo.
Zalez do hajzlu. Já jsem dneska úplně mimo, ty parchante.
Pojďme.
- Co teď? Zavoláte matce? - To si myslíš že udělám, Zekáčku?
Víš vůbec kde je? V Evropě? Na Srí Lance? V Japonsku?
Pokud vím, tak tento týden odjela pryč, aby zmizela před tím svým parchantem.
Ale já ti roztrhnu prdel, ty impotente, ty narkomane, ty budižkničemu.
- Co je vám, ženská? - Ženská? Ty jsi řekl ženská? Mám tě plný zuby.
Jestli tady budeš šířit to svinstvo, tak ti natrhnu koule. Uvidíš.
Do maturity se nevykřešeš.
Něco se jí stalo.
A potom nás honili, ale utekli jsme.
Říkáš, že Brummelová přišla k vám do chlapecký sprchy.
Přesně tak. Všichni se chovají dost divně. Zvlášť učitelé.
- To jo. Jako by se změnili v zámotkový lidi. - V jaký?
To je z filmu "Invaze zlodějů těl." Mimozemšťani obsadili městečko. Jenom vtip.
- Hele, co když se to fakt stalo? - Ale co jako? - Co když obsadili školu?
Jenže Zloději těl je příběh, kterej někdo vymyslel, ty cvoku.
- Je v knihovně, v oddělení fikce. - Tam je i Schindlerův seznam.
Každá fikce přece vychází z pravdy. Víš, co nás učej v literatuře? Napište co víte.
- Co když ten spisovatel... - Jack Finney.
Co když objevši mimozemšťany a právě proto napsali knihu o jejich invazi.
- Tahle teorie je na vodě. - Jak to?
Protože Zloději těl jsou plagiátem Pána Loutek od Roberta Heinlelna, a tak dál až do nekonečna.
To je jedno. Každopádně jsou tu, byli tu a přijdou zase.
- Víš Casey, zdá se, že jsi se trochu praštil do hlavy. - Co když je to spiknutí. - Tiše.
A co třeba Akta X? Kde se berou náměty na všechny ty filmy? Jak víš, že
Spielberga, Lucase, Sorenfelda, Emmericha nenavštívili mimozemšťani?
Co když jsou i oni mimozemšťani? Třeba nás připravujou na to, že přijdou.
- Hele Casey, je to fikce, jasný? - Je to science fiction. - Přesně.
Každej si bude pěkně myslet, že je to jen fikce a díky tomu nás klidně obsaděj.
Takže oni nás už obsazujou léta a vytvářej si tu neuvěřitelný existence ve filmech
o E.T. a Mužích v černém jen proto, aby od sebe odvedli pozornost?
Přesně tak. Jo.
- Ty tomu nevěříš? - Ne, nevěřím.
- Ale máš talent. - Co tomu chybí?
No, ve Zlodějích těl to byly zámotky, ale kde jsou teď? Co je tady?
Nejsou zámotky, je něco jinýho.
V Pánovi to byli paraziti.
- Řekla jsem to Stanovi. - Pojď s náma, Stokely to ví taky. - Jistě.
Sakra.
- Furlong už to poslal na univerzitu. - Pochybuju.
- Kde to teda je? - Co to bylo?
Řekne mi někdo, co se tady vlastně děje?
Začalo to včera. Našel jsem tu věc.
- Novej druh. - Dali ho sem.